Tidigare på Star Trek: Discovery:
Något händer med mig.
Har du berättat för dr Culber?
Det hade satt Hugh i en omöjlig sits.
Han vore tvungen att rapportera min genmodifiering.
Å andra sidan är hans karriär över om Stjärnflottan får reda på det.
Han såras oavsett vilket.
Ingen överlever tortyr i sju månader.
- Vad gör du här? - Skeppets kapten tycker om mig.
- Kan vi nå ditt skepp obemärkta? - L'Rell.
Kol har återupplivat De dödas skepp
och delar med sig av kamoufleringsteknologin.
Det gör uppdraget vid Pahvo prioritet för Stjärnflottan.
På Pahvo hittade vi en sändare som Stjärnflottan kan avslöja
kamouflerade skepp med.
Vi söker också harmoni.
Med er hjälp och vår teknologi kan vi avsluta konflikten.
Sändaren skickar ut en ny signal,
begränsad till två band: vårt och klingonernas.
Vi läser av ett inkommande klingonskt skepp.
- Kan ni identifiera det? - De dödas skepp.
Pahvonierna kan inte skydda sig själva. Vi är deras enda försvar.
Alla aktiva stjärnskepp måste återvända.
- Reträtt. Det är en order. - Med De dödas skepp på väg hit?
General Kol tänker förstöra sändaren
och därmed eliminera Federationens chans till övertag.
Vi kan inte riskera Discovery över detta.
Du vet väl att klingonerna inte gillar hot?
De ser pahvonierna som ett hot nu.
Det skeppet kan förinta en hel planet på ett ögonblick.
Uppdraget på Pahvo skulle ge oss övertaget men misslyckades.
Vi har samlat våra främsta forskare för att hitta en lösning
på kamoufleringen som täcker klingonernas slagskepp.
Er besättning ska hjälpa till, från säkert avstånd i federationsrymden.
Ska jag fly från en strid...
...och låta en fridfull art utplånas?
Jag är ledsen, men logiken är tydlig.
Ni ska hoppa till stjärnbas 46.
Omedelbart.
Löjtnant Detmer. Ange kurs för stjärnbas 46.
Warp fem.
Ja, kapten.
Pahvonierna är mer sårbara
än amiral Terral kan förstå.
Kan jag få förmedla min kunskap
om de fridfulla varelserna?
I denna hastighet väntar de oss på stjärnbas 46 om tre timmar.
Därför använder vi warp och inte spordriften.
Jag har ingen avsikt att nå destinationen.
Tänker man vägra att lyda en order
är det bäst att inte basunera ut det. Ni hörde den panikslagna amiralen.
Stjärnflottan är trött på att förlora mot klingonskt kamouflage.
Jag med.
Vi har under tre timmar på oss att hitta en lösning.
Om vi hittar en lösning hoppar vi tillbaka och försvarar Pahvo.
Om det inte går...
Sätt igång.
Löjtnant Stamets.
Jag kommer att behöva en vettig ursäkt
till att vi inte använder spordriften just nu.
Det har visst varit problem med gränssnittets uppgraderingar?
Nu när du nämner det, så har det kliat lite...
Det var synd. Gå till sjukstugan. Få det undersökt.
Är det verkligen nödvändigt?
Det är obligatoriskt. Dr Culber ska göra vartenda test.
Vi behöver data.
Två timmar kvar till stjärnbasen. Mindre än det
innan klingonerna anländer. Säg att ni har en lösning.
Den klingonska manteln måste skapa ett gravitationsfält
som böjer ljuset runt skeppet.
Vilket gör det ospårbart.
Men manteln har små imperfektioner.
Så, vad som ser ut som EM-strålning
är faktiskt nästan omärkbara skiften
som korrelerar med mantelns gravitationsfält.
Om vi kan bestämma förhållandet mellan de två
kan vi skapa en algoritm som avslöjar var skeppet befinner sig.
De är nästan oändligt små. Hur läser vi av dem?
Genom att placera sensorer på det klingonska skeppet
- som skickar data till Discovery. - På skeppet?
Med ett ombordstigningsteam? Som måste strålas dit?
Hur får vi dit vårt folk?
Klingonerna vet att Discovery är ett värdefullt mål.
På så sätt kan vi lura bort skeppet från Pahvo.
- De kan inte strida som osynliga. - Då är sköldar och vapen inaktiverade.
Så vi kan stråla dit efter att manteln är nere
- men innan sköldarna är uppe. - Teamet på skeppet
installerar två sensorer. Varje gång det bemantlas läser vi av.
Men vi har ett problem. Det tar tid att samla data nog.
Hur lång tid?
Dagar.
Vi har inte dagar.
Men vi har spordriften.
Mina herrar, Stjärnflottan väntar på en rapport om löjtnantens tillstånd.
Du ville ha bevis på problem med din navigatör.
Du har fått mer än du bad om.
Röntgen av löjtnant Stamets visar omformning av den vita hjärnsubstansen.
Har du upplevt några bieffekter av det?
Nej, kapten.
- Jag vägrar riskera hans hjärna. - Uppfattat. Skicka rapport.
- Kapten... - Till mig, så ska jag läsa den.
Löjtnant, följ mig.
Ska jag göra 133 hopp?
Mikrohopp. I snabb följd.
Det ger oss en tredimensionell bild av var det klingonska skeppet är.
Avläsningarna tas emot på fyra minuter.
Det ger oss data nog att kalkylera algoritmen,
men det tar tid att beräkna något så komplext.
Jag tror på mr Saru.
Det måste finnas ett annat sätt.
Det önskar jag.
Jag önskar att jag inte behövde be dig om en uppoffring,
men klingonerna slutar inte förrän de förintat allt och alla.
Vi kan inte hejda dem... utan spordriften.
Utan dig.
Men du ber oss att använda den på ett helt nytt sätt.
Sporsystemet är inte utformat
för att hantera de volymer som krävs.
Skulle det stoppa dig?
Det tror jag inte.
Jag vet vad som driver dig.
Du är inte bara vetenskapsman utan utforskare med.
Du kunde ha stannat i ett labb.
Du valde att åka dit ingen annan åkt.
Låt mig visa dig något.
Har du samlat data om mina hopp?
Och de här fickorna av negativ massa. Det är...
De kan peka på ett parallellt universum, kopplat till myceliumnätverket.
Med fler hopp kan vi hitta ett mönster,
kanske till och med koordinater att nå dem.
Du visade mig att uppfinningen kunde ta oss...
...dit vi aldrig drömt om att komma.
Platser långt bortom föreställningarna om tid och rymd.
Tänk att du brydde dig.
Vi måste vinna kriget.
Men sen...
...fortsätter resan.
Om vi kan besegra klingonerna och allt detta...
133 hopp, ska ske.
Löjtnant Tyler, förbered ett ombordstigningsteam.
Två personer, in och ut.
Jag rekommenderar specialist Burnham.
Inte på fråga. För farligt.
Sensorernas effektivitet bestäms av placeringen
vid punkter så nära skeppets bog och akter som möjligt.
Men bryggan är fyra gånger så stor som någon av våra.
Jag har varit där. Endast en plats duger.
- Tyler vet inte var den är. - Då kan du instruera någon annan.
Du ska inte åka.
- Du erbjöd mig en plats... - Nu beordrar jag dig att stanna.
- Förstått? - Du är kaptenen.
Men du använder inte skeppets resurser till fullo.
Du tänker inte logiskt.
Såvida det inte är om mig?
Jag är här på lånad tid.
Du bad mig stanna för att du ville vinna kriget.
Med den tid jag tillbringat där
är jag bäst lämpad att placera ut sensorerna.
Annars har jag inget syfte.
Visst. Utför uppdraget som du ska och återvänd säkert.
Tack, kapten.
Jag vet att jag inte kan be dig låta bli. Men låt mig skydda dig.
Vad bra att han berättade om bieffekterna.
- Bieffekter? - Herregud.
- Jag är ledsen. Jag antog... - Det är okej, Tilly.
Löjtnanten har säkert en bra ursäkt till att han höll det hemligt.
Vi hinner inte.
Med manschetten kan jag behandla dig i kammaren.
Vi ställs inför vår svåraste utmaning någonsin.
Idag ska vi möta De dödas skepp.
Samma skepp som förintade tusentals av våra egna
vid slaget om dubbelstjärnan.
När jag tog befälet här
var ni en besättning av artiga vetenskapsmän.
Se på er nu, ni är alla luttrade krigare.
Inget annat federationsskepp hade haft en chans här.
Bara vi.
För ni kommer med stolthet att kunna berätta
att ni var där när U.S.S. Discovery
räddade Pahvo och avgjorde kriget.
Våra sensorer har läst av ett kamouflerat skepp i Pahvos omloppsbana.
- Transportörrum, var redo. - Svart beredskap.
- Nu hoppar vi till Pahvo.
Min herre. Det är U.S.S. Discovery.
De dök upp i omloppsbana runt Pahvo.
Deras vapen är i beredskap.
Så...
Stjärnflottan skickar sitt finaste skepp
för att försvara planeten...
Ensamt.
Människorna är dårar.
Förbered att avmantla och avfyra.
Vi ska storma hennes däck, avrätta besättningen
och ta deras vapenlager åt oss själva.
Vi ska förinta denna vidriga planeten Pahvo och dess sändare...
Vi ska vinna kriget!
Astrometrin till bryggan. Begär sensorprioritet...
Kodsimulerarna maskerar våra livstecken.
Låser.
Har den.
Löjtnant Tyler och specialist Burnham
har strålats ombord.
Utmärkt. Detmer, undvikande manöver.
Klingonerna måste sysselsättas så sensorerna kan placeras ut.
Det blir skakigt.
- Fritt. - Kodsimulerarna är igång.
Vi är maskerade som klingoner.
- Första platsen 600 meter bort. - Kom nu.
Länk till Discovery etablerad.
Var ligger bryggan?
Genom dörren. Längs korridoren.
En nere, en kvar.
INVÄNTAR SENSOR TVÅ
Jag avläser ett mänskligt livstecken.
Våra uppgifter pekar inte på någon federationsfånge.
Om vi har chans att rädda någon, måste vi.
Burnham, vi kan inte avvika från uppdraget.
Det är inte långt från bryggan. Strax bredvid.
Det kan vara en plats att vänta ut hoppen på.
Jag måste få hem alla.
Du har 60 sekunder, sen fortsätter vi till bryggan.
Låt mig prova.
Någonsin suttit i klingonskt fängelse?
Amiral.
Det är du.
Amiral, jag är specialist Burnham. Kan du röra dig?
Jag känner inte mina ben.
Tyler.
Här. Jag är här.
- Kom. - Är han skadad?
Han utsattes för tortyr.
Vad är ditt uppdrag, specialist Burnham?
Lorca skickade oss att sätta ut sensorer att bryta deras kamouflage med.
Jag har vårdat patienter med PTSD.
Han är i chock. Han kommer inte att vara till någon hjälp.
- Jag måste till bryggan. - Lämnar du mig?
Jag har inget val.
Här.
Discovery strålar ut oss när det är dags.
Tyler, hör du mig?
Jag ska avsluta uppdraget, jag menade vad jag sa.
Alla ska åka hem.
Förutse hennes manövrar!
Länk till Discovery etablerad.
Kapten, sensor två är i drift.
Tar emot data när de aktiverar sin kamouflage igen.
Då ser vi till det. Svart beredskap.
Mr Rhys, var redo att avfyra torpeder efter hoppet.
Men bara en skråma, vi har folk ombord.
Ja, kapten.
Ge dem ett smakprov på vad Discovery kan göra.
Vad gör det?
Federationsskeppet försvann spårlöst.
Så, detta är Discoverys beryktade förmåga.
Kamouflera oss genast.
- De dödas skepp kamoufleras. - Precis som väntat.
Sensorerna skickar kamouflagefrekvensen.
Inled hoppsekvens.
Aktiverar spordrift om fem...
...fyra... tre...
...två...
- ...ett. - Jag älskar dig.
Nu.
Våra sensorer har börjat skicka data.
Kämpa på, Stamets. Efter hoppen har vi vad vi behöver.
SPORHOPP
Puls 182.
- Hur många hopp är det kvar? - Nittiosex.
Tyler, fokusera på min röst.
Du är säker.
Burnham kommer strax tillbaka.
Vad du upplever är effekten av tidigare trauman.
Jag vet att det inte känns som det.
Vad du ser är bara ett minne.
- Du är här med mig. - Få dem att sluta.
Du brast inte då och ska inte göra det nu.
Andas in och ut, helt vanligt.
Bra, fortsätt så.
Hopp 59.
Hopp 60.
Hopp 61.
Hopp 62.
Hur mår du, löjtnant?
Det är en skogsglänta.
Det är så de går.
Hopp 63.
Maskinrummet till bryggan. Vi måste avbryta.
Vi har 70 hopp kvar.
Sinusknutan aktiveras över 200 gånger per minut.
Avbryt.
Håll honom vid liv tills han är klar.
- Biljoner liv står på spel. - Hopp 64.
Det är en order.
Injicerar 2,4 ml digoxin.
Jag älskar dig med.
Hopp 65.
SPORHOPP
Vakterna rapporterar eventuella tecken på sabotage.
Sektor 37, nära gravkammaren.
L'Rell.
Hon måste ha flytt.
Hitta henne och skär av henne benen.
Vi tar hand om henne efter att vi gett oss av.
Aktivera warp.
Min herre?
Detta är ett av Stjärnflottans upptåg.
Jag tänker inte låta mig luras.
Aktivera warp.
Inkräktare! Varning!
General Kol, jag vill tala.
Vem är det?
Talar du klingonska? Visa dig själv.
Detta är en universalöversättare.
Ett exempel på mänsklig påhittighet.
Jag ser bara ännu ett försök att stjäla vår identitet.
Det bevisar vår vilja att kommunicera.
Är det därför du är här, inkräktare?
Du är Kol.
Du tog T'Kuvmas plats.
Har du kommit för att ta platsen
av den människa som den här tillhör?
Jag ser att den har ett värde för dig.
Den är bra att peta tänderna med.
- Har inte klingoner heder? - Du förstår dig inte på heder.
Var är hedern i att ta ett skepp som inte tillhör dig?
Du hade ingen del i striden som orsakade kriget.
Du var inte här när T'Kuvma föll.
Och hur vet du det?
För att jag var det. Det var jag som dödade T'Kuvma.
Löjtnant, vi kommer att få sällskap.
Tyler. Jag kan inte göra mycket utan mina ben.
För Guds skull, vakna.
Burnham är i fara och behöver hjälp.
Dödade du T'Kuvma?
Då tillhörde den här din kapten.
Hon hette kapten Philippa Georgiou.
Jag ångrar att jag drog in oss i detta krig.
Medan jag tackar dig för det.
Jag hade inte kunnat ta över makten utan att T'Kuvma dog.
Lås in henne.
När jag återvänder med deras messias dräpare,
kommer resten av T'Kuvmas fackelbärande dårar
inte ha något annat val än att falla i led.
Om du ska tillfångata mig, visa då ditt värde.
T'Kuvma dödade kvinnan som den tillhörde.
Gör detsamma med mig.
Jag accepterar din utmaning.
Tre...
...två...
...ett.
Hoppsekvens färdig.
Nummer ett, hur går det med algoritmen?
Datoranalysen beräknas ta fem minuter,
- sen kan vi bryta kamouflagen. - Vi är sårbara.
Vi borde hoppa iväg tills kamouflaget är borta.
Varför gör de inget?
De tänker ge sig av. Det hade jag gjort.
Vi ska ingenstans förrän vi har Burnham och Tyler.
Din död ska säkra min plats
som härskare över det klingonska imperiet.
Algoritmen är färdig. Vi har deras mantelsignatur.
Skickar till transportörrummet.
Hämta hem dem.
Låser. Discovery till Tyler. Förbered för transport.
Jag har två för transport. Burnham är på bryggan.
- Vi hämtar er först. - Nu ska vi härifrån.
Ska segern bli min så enkelt?
Specialist Burnham, förbered transport.
Det ska den inte.
Inte den här heller.
Löjtnant Tyler och specialist Burnham
är tillbaka ombord, med amiral Cornwell,
som är skadad, och en klingonsk fånge,
- som satts i arresten. - En extra trofé.
Okej. Ladda alla fotontorpeder.
- Attackera fiendeskeppet. - Målet i sikte.
Vi kan se dem.
Avfyra.
Amiral Cornwells ambulansskyttel
har anlänt till stjärnbas 88.
Hon genomgår just nu operation.
Hon ska bli helt återställd.
Utmärkta nyheter. Hälsa så gott från mig.
Planeten Pahvo är säker och den kamouflagebrytande algoritmen
anpassas för hela flottan
och ska skickas över en säker kanal om 11 timmar.
Ju förr desto bättre.
Vi har rapporter om klingonska skepp
som närmar sig er och våra gränser.
Kriget är inte vunnet än,
men ni har ökat chanserna för Stjärnflottan.
- Trots dina okonventionella metoder. - Det tar jag som en komplimang.
Nu är det dags för Discovery att återvända säkert.
Rapportera till stjärnbas 46.
Du ska se att dina bedrifter inte gått obemärkt förbi.
Stjärnflottestaben vill belöna dig
med hederslegionens medalj.
Jag ser fram emot att gratulera dig personligen.
Överföring avslutad.
Kadett Decker, rapportera till befälsrummet.
- Du ser bättre ut. - Dr Culber.
Vill du komma in?
Det är borta. De dödas skepp.
Planeten Pahvo är säker.
Vi gjorde det.
Nej. Det var du.
Så, tack för att du inte gav upp.
Jag måste få veta.
Du håller god min.
Som att allt som händer dig bara rinner av dig.
Jag avundade dig det.
Men när jag såg dig med klingonen...
Vem är hon?
Det vet du nog redan.
Du var hennes fånge.
Ja.
Hon heter L'Rell.
På grund av henne har jag mardrömmar
sen vi rymde från hennes skepp.
Jag lever också tack vare henne.
Tvåhundratjugosju dagar.
Det krävdes bara en av dem för att jag inte skulle överleva
om jag inte gjorde ett val...
Vad gjorde du?
Jag överlevde.
Den där klingonen...
...var mer än min fångvaktare.
Hon var torteraren.
En som tog ett särskilt...
...intresse i mig. Och jag såg en utväg.
Ett sätt att överleva dag ett, dag tio, dag 20, dag 97...
Jag uppmuntrade det.
Hennes besatthet.
Annars hade jag dött, som de andra.
Och jag kom ut.
Jag måste fortsätta leva.
Men grejen är...
...om det inte hänt, hade jag inte varit här.
På skeppet. Med dig.
Och det gör det nästan... värt det.
Är det konstigt?
Nej.
Jag är glad att du är här.
Du får leva ditt liv, precis som du förtjänar.
Inte i krig...
...men i frid.
Jag fann frid.
Här.
De ville ge mig en medalj för att jag ledde uppdraget
som räddade Pahvo, om du kan tro det.
- Jag sa att du skulle få den. - Det är...
...inte nödvändigt.
Du gjorde hoppen. Du riskerade allt.
Det hade inte gått utan dig. Det gick så bra
att klingonerna är på väg, blodtörstiga.
Jag vill stanna, men Stjärnflottan har beordrat oss till stjärnbas 46.
- Behöver jag hoppa? - Nej, det ber jag inte om.
Du har gjort mer än nog. Vi använder warp.
Klingonerna är på väg. Jag gör ett hopp till
för att få hem besättningen. De har riskerat nog.
Om du är helt säker.
Tack.
Vi kommer att vinna kriget tack vare dig.
Efter detta väntar ett nytt kapitel för Discovery.
Du har öppnat dörren för en helt ny era av utforskning.
Din data från mikrohoppen
har lett oss närmare att förstå universums mysterier.
Nej, kapten. Jag menar bara ett hopp till.
Jag är klar när vi kommer tillbaka.
Att resa på myceliumnätverket
är som att umgås med de mest abstrakta fläckar
i vår existens.
Jag har sett stjärnorna genom en lins som ingen har tillgång till
och det måste räcka.
För Stjärnflottans bästa läkare måste undersöka mig
och reda ut vad som händer med mig.
Ett sista hopp, då.
Du har tjänat Federationen med heder, löjtnant.
Jag har dig att tacka för utsikten.
Är du redo?
Vad gjorde du?
Oroa dig inte.
Jag ska inte låta dem skada dig.
Kommandostationer.
- Kommandostationer. - Snart.
VARNING
- Sensorerna av. - Mr Stamets?
- Ska vi docka denna trötta farkost? - Ja, kapten.
Det finns en måne i närheten av stjärnbas 46
som har ett underbart kasseeliskt operahus
där de visar La Bohème.
Jag kan bjuda dig.
Menar du att du ska sitta dig igenom det?
Bara detta hopp.
Och sen kommer jag att ha gott om fri tid.
NAVIGERINGSKONTROLL SPORHOPPSKOORDINATER
Nu åker vi hem.
Vad händer?
Datorn visar en ofullständig navigeringssekvens.
Den vita hjärnsubstansen har hyperintensitet.
Vad är det med honom? Vad är det med hans ögon?
Så många.
Jag kan se dem alla.
Oändliga variationer.
- Det är... praktfullt. - Paul.
- Paul! - Status för skeppet?
Vissa strukturella skador, men systemen håller.
Mr Saru, vad är det jag ser?
Jag vet inte riktigt.
Men jag kan inte bekräfta vår position.
Sensorerna spårar ur.
Var är vår stjärnbas?
Inte där den borde vara.
Är vi omringade av ett klingonskt vrak?
Kapten...
Jag är rädd att jag inte vet var vi är.